(untitled) (Науковий журнал «Наукові записки Національного університету «Острозька академія»: серія «Філологія», 2021)
Романтична література першої половини ХІХ віку витворила потужну контрдискурсивну стратегію, яка привносить в письменство мілітарні символи, оскільки апелювання до козацької спадщини, актуалізує в українському культурному коді маркери лицарської звитяги та збройної оборони рідного краю. Козацькі мілітарні образи дозволяють українським авторам прославляти доколоніальний період та поетизувати власну військову потугу. Поряд із мілітарною тематикою в поезію романтиків потрапляє і риторика жорстокості, яка форматує український світ, поділяючи його на «своїх» та «чужих». Атмосфера насилля, що у романтичній поезії часто супроводжує зображення Іншого, дозволяє репрезентувати колоніальну травму української спільноти, оскільки насильницькі дії інтерпретуються як «справедлива помста» ворогам.