(untitled) (Науковий журнал «Наукові записки Національного університету «Острозька академія»: серія «Філологія», 2021)
У статті проаналізовано елементи постмодернізму в збірці оповідань Д. Бартелмі «Шістдесят оповідань». Визначено, що ця стильова домінанта у творчості прозаїка переважно визначається такими параметрами, як іронія, колаж і гра. Крім цього, важливою є жанрова специфіка його постмодерністського світогляду, адже саме в коротких епічних жанрах Бартелмі зміг реалізувати власне естетичне бачення літератури у другій половині ХХ століття. Письменник експериментував із формою та змістом, прагнучи адоптувати поетичні напрацювання Томаса Стернза Еліота та драматичні конфлікти Семюеля Беккета, тобто переосмислити новаторство модерністських авторів до нової суспільно-історичної ситуації.