(untitled) (Науковий журнал «Наукові записки Національного університету «Острозька академія»: серія «Філологія», 2023)
Проведене дослідження присвячене аналізу мовленнєвих портретів Шерлока Холмса, представлених в оповіданні Артура Конан Дойла та в британському телесеріалі «Шерлок» BBC (2010). Розвідка торкається основних граматичних особливостей мовлення Шерлока та розкриває зміни, яких зазнав образ літературного героя на рівні його мовлення. У роботі зроблено висновок про підвищену частотність простих речень у мовленнєвому портреті Шерлока з серіалу на рівні структури речення, що пояснюється необхідністю спростити його мову для глядачів, яким так буде легше її сприймати. Тим самим мотивуємо і скорочення лінійної довжини висловлювань Шерлока у новій медії. Хоча декларативні речення все ще становлять переважаючий комунікативний тип речень у мовленні Шерлока, він вдвічі частіше вживає інтеррогативні речення, ніж «старий» Містер Шерлок Холмс А. К. Дойла, при чому риторичні запитання він стави навіть частіше, ніж спеціальні. Шерлок з телесеріалу BBC більш емоційний та використовує окличні речення та імперативи, які часто наповнені дієсловами руху, як-от go та get або просить співрозмовника «замовкнути». Попри використання терміну «соціопат» щодо себе, Шерлок ініціює спілкування частіше в телесеріалі, ніж у книзі, використовуючи прямі звертання. Зміни в мовленнєвих портретах Шерлока Холмса в телесеріалі у порівнянні з книгою автори пояснюють як типом медії, в якій він функціонує, так і діахронічними змінами в мові, що призводять до меншої формальності мовлення і нових традицій діалогу.