(untitled) (Науковий журнал «Наукові записки Національного університету «Острозька академія»: серія «Філологія», 2023)
У статті здійснено аналіз ветеринарної термінографії за останні 200 років, створено етапування шляху української фахової лексикографії за історично-політичним принципом, кожен з яких проілюстровано досягненнями у царині ветеринарної лексикології. Акцентується увага на постатях, які долучилися до постання та функціонування ветеринарної медицини в Україні, а їх доробок розглядається як джерело ветеринарної термінографії. Висунуто думку, що зародженням ветеринарної науки на українських теренах можна вважати 1784 рік, коли у Львівському університеті на медичному факультеті була створена кафедра заразних хворіб тварин, а очолювати її був запрошений Юрій Хмель, наукові студії якого опиралися на дослідження недуг, які лютували у той час в Галичині. Акцентовано на тому, що без представників наукових шкіл, які водночас були викладачами університету, їхніх наукових праць, які стали основою термінотворення, не було б національної термінографії 20-30 років 20 століття. Відзначено титанічні зусилля Всеукраїнської академії наук у цій царині та подано перелік словників фахової термінології, які були опубліковані у той час. Детально розібрано процес лінгвоциду та його наслідків для української лексикографії на довгі десятиліття. Охарактеризовано глосарії, які вийшли у світ в радянський період та після відновлення незалежності України. Окреслено ділянки ветеринарного словникотворення, які потребують доопрацювання на шляху створення сучасного комплексного глосарію ветеринарної термінології.