(untitled) (Науковий журнал «Наукові записки Національного університету «Острозька академія»: серія «Філологія», 2024)
Творчість видатного данського письменника ХІХ століття Ганса Крістіана Андерсена ще в часи розквіту його таланту перебувала в колі інтересів представників літературної критики. Не змінився стан речей і на сьогоднішній день. Неординарний та багатогранний геній Андерсена і до тепер є предметом досліджень літературознавців по всьому світі. Адже, з впевненістю можна сказати, що Андерсен, – це один із тих авторів, з якими ми знайомимося ще в ранньому дитинстві, у період, коли батьки відкривають перед нам чарівний світ літератури читанням казок на ніч. І саме казки стали візитівкою творчості данського письменника. Але його літературна спадщина включає в себе романи, есе, повісті, драматичні та поетичні твори. І значна частина з них перекладені багатьма мовами світу. Творча манера автора, його геній, світогляд та талант викликають жваву дискусію в науковому світі, що і обумовлює актуальність даної наукової розвідки, оскільки на сьогоднішній день ще не поставлено (напевне, і ще довго не буде поставлено) кінцеву крапку в питанні дослідження різних аспектів творчості Г. К. Андерсена. Для розуміння творчого замислу та манери автора важливим є питання інтерпретації художніх образів персонажів. В даному науковому дослідженні робиться спроба аналізу лінгвістичних засобів створення художніх образів персонажів казок та оповідань Г. К. Андерсена для визначення їх ролі в процесі сприйняття та розуміння творчої манери, світогляду та ідеології автора. Матеріалом слугують казки та повісті данського письменника, перекладені німецькою мовою. В ході роботи над дослідженням було визначено, що одним із найпоширеніших способів репрезентації художнього образу персонажу є непряма авторська характеристика, яка включає серед усього іншого і авторську характеристику персонажу. Наряду з цим письменник приділяє мало уваги портретному опису персонажів, очевидно, вважаючи його менш промовистим, аніж вчинки та думки героїв.