(untitled) (Науковий журнал «Наукові записки Національного університету «Острозька академія»: серія «Філологія», 2025)
Вивчення другої мови (Second Language Acquisition, SLA) це динамічна міждисциплінарна галузь досліджень, яка поєднує лінгвістику, психологію, освіту, та інші суміжні науки у вивченні того, як люди опановують іноземні мови. Незважаючи на свої значимі здобутки, SLA залишається відносно незнайомою академічною дисципліною для багатьох науковців, які цікавляться мовою, комунікацією та освітою. Ця стаття розглядає ключові теоретичні та емпіричні досягнення в галузі SLA, підкреслюючи їхні значення в прикладній лінгвістиці та в широкому спектрі наукових і професійних сфер. Ранні моделі, засновані на структуралізмі та біхевіоризмі, розглядали вивчення мови як набуття мовленнєвих звичок, що формуються під впливом стимулів і реакцій. Перегляд цих поглядів зрештою призвів до зміни парадигми і переосмислення людей котрі вивчають мову як активних агентів, що конструюють внутрішню граматику мови. Концепція міжмовності стала поворотним моментом, стверджуючи, що учні розвивають проміжні мовні системи, сформовані під впливом мовних вхідних даних (language input), низки когнітивних процесів та індивідуальних варіацій. Сучасні SLA дослідження вивчають взаємозв’язок між імпліцитним та експліцитним навчанням, роль мовних вхідних даних (comprehensible input), а також вплив мовної взаємодії (interaction) та коригувальних відгуків (corrective feedback) на мовний розвиток. Крім того, афективні фактори, такі як мотивація, тривожність і впевненість у собі, тепер вважаються невід’ємною складовою засвоєння мови. У цьому розширеному контексті SLA має практичне значення для мовної освіти та розуміння архітектури людського розуму, що робить її важливою міждисциплінарною платформою для філологів, освітян, психологів та інших науковців.