(untitled) (Науковий журнал «Наукові записки Національного університету «Острозька академія»: серія «Філологія», 2025)
Стаття присвячена дослідженню творчості української письменниці Галини Тарасюк, зокрема її літературного стилю та тематичних аспектів. Ґендерно марковане письмо є потужним інструментом для вираження й декодування соціальних норм і культурних уявлень про ґендер загалом. Воно не лише відрефлексовує наявні стереотипи про чоловіків і жінок, які зумовлені різними соціальними, історичними, культурними, психологічними факторами, а й дає можливість їх переосмислити або й деконструювати. Такі твори здатні не тільки змінювати сприйняття реципієнтами ролей статей у суспільстві, а й сприяти створенню більш рівноправного розуміння ґендерної ідентичності. У науковій розвідці проаналізовані зазвичай творчі методи Галини Тарасюк, зокрема використання нею метафор, діалекту та історичних контекстів для створення багатошарових наративів. Творчість мисткині відзначається індивідуальністю та експериментальністю і є вагомим внеском у скарбницю сучасної української літератури. Творча спадщина Г. Тарасюк репрезентована широким спектром тем, жанрів (романи, новели, есе), стилістичних напрямків (експресіонізм, неоромантизм, постреалізм, сюрреалізм). Особливу увагу приділено феміністичній тематиці, що є, на нашу думку, центральною в творчому доробку авторки. Г. Тарасюк вирізняється філігранним вмінням пірнати за грані соціально-психологічного аспекту людської сутності, особливо в умовах змін соціальних і політичних реалій. Авторка акцентує на важливості пошуку ідентичності, зокрема у відображенні жіночої долі та пошуків внутрішньої гармонії. Твори Г. Тарасюк – своєрідний метаконструкт, континуум якого утворюють глибокі філософські роздуми, соціальні мотиви й елементи національної культури. Авторка зберігає і переосмислює традиційні літературні форми, звертаючись до актуальних тем сьогодення.