(untitled) (Науковий журнал «Наукові записки Національного університету «Острозька академія»: серія «Філологія», 2025)
У статті аналізуються твори українських письменниць-феміністок, які боролися за права жінок та покривджених долею людей. Такі письменниці, як Леся Українка, Наталія Кобринська, Ольга Кобилянська використовували натуралістичні засоби для зображення важких умов життя українців. Проаналізовано твори Лесі Українки, в яких натуралістично зображено важливі тогочасні проблеми: пияцтво чоловіків, внаслідок чого страждали цілі родини (оповідання “Така її доля”); невиліковна хвороба молодої людини, яка не може вже працювати; важка і безперервна, знесилююча праця швачки за мізерну оплату (оповідання “Святий вечір!”). У творах Наталії Кобринської простежено натуралістичне відтворення наслідків війни (казка “Брати”), в результаті якої люди змушені були покинути свої домівки через небезпеку і шукати нового обійстя без надії на повернення додому і без сподівань на майбутнє. Натуралістичні риси знаходимо у відтворені нещасної долі та страждань матері, яка не може забезпечити майбутнє своїх дітей у революційну добу жорстоких змін (оповідання “Дух часу”). Письменниця Ольга Кобилянська використала натуралістичні засоби у відтворенні складних взаємин у колі однієї родини та найжорстокішого вчинку у цій сім’ї – вбивстві старшого брата молодшим, через що батьки убитого юнака глибоко страждають і змушені нести важкий тягар втрати, долаючи трагізм обставин (повість “Земля”). Проведений аналіз дозволив виявити натуралістичні засоби у творах письменниць-феміністок при зображенні складних обставин життя українців, що призводили до безнадії, трагічних подій і моральної деградації суспільства.