(untitled) (Науковий журнал «Наукові записки Національного університету «Острозька академія»: серія «Філологія», 2025)
Стаття присвячена аналізу міських просторів, до яких наразі зростає зацікавленість у сучасній українській гуманітаристиці, зокрема. Умови теперішніх викликів, пов’язаних із війною та досвідом екзистенційної загрози підсилюють увагу до дослідження власних міст, місць і персональної ідентичності в них. У цьому контексті творчість Уласа Самчука пропонує широкий матеріал для вивчення genius loci в літературному творі. Особливої уваги заслуговують волинські місця, котрі займають чільне місце в житті й творчості письменника. Мета статті – на матеріалі першого роману Уласа Самчука «Кулак» проаналізувати репрезентації образів міст Кременця й Рівного. У науковій розвідці використано методологію геопоетики; розроблена Кеннетом Уайтом і розвинена у працях європейських та українських дослідників, вона дозволяє виявити глибші зв’язки між простором і сюжетом твору. У дослідженні зіставлено текстові фраґменти «Кулака» з документальною прозою автора «На білому коні. На коні вороному» й романом «Юність Василя Шеремети», визначено ключове значення Кременця як головного міського простору в романі. Проаналізовано особливості зображення Кременця, як провінційного, втім багатокультурного й динамічного міста, риси якого автор передає із властивим йому реалізмом. Натомість Рівне постає як місто на перетині доріг, репрезентація якого значною мірою пов’язана з подієвим розвитком та темпом сюжету роману. Місто не характеризується розгорнутими топографічними описами, проте його епізодична присутність пов’язана з ключовими поворотами в житті головного героя – Лева Бойчука.