(untitled) (Науковий журнал «Наукові записки Національного університету «Острозька академія»: серія «Філологія», 2026)
У сучасних умовах розвитку української мови як важливого чинника державності, національної ідентичності та професійної комунікації особливої актуальності набувають процеси адаптації іншомовної термінології у професійній мові інфраструктурних спеціальностей. Дорожнє будівництво, особливо в умовах війни, є стратегічно важливою галуззю економіки та інфраструктури України, оскільки забезпечує мобільність, логістику та національну стійкість. На сучасному етапі термінологічний словник дорожньо-будівельної галузі значно збагачується іноземними запозиченнями. Французькі, німецькі, англійські та слов’янські терміни, що потрапляли до української мови протягом XVIII–XXI століть, стали невід’ємною частиною професійного дискурсу. Ці лексичні одиниці інтегруються в національну терміносистему через фонетичну, морфологічну та семантичну адаптацію, що забезпечує їх функціональну сумісність із нормами української мови. У статті здійснено опис терміносистеми дорожнього будівництва з позицій походження термінів, їх словотвірних моделей, структурних особливостей та способів інтеграції запозичень у науково-технічну лексику. Особливу увагу приділено взаємодії між рідними та запозиченими елементами та продуктивності словотвірних моделей. Аналіз показує, що іноземні терміни формують як історично усталений, так і сучасний шар української дорожньо-будівельної термінології, сприяючи системності, внутрішній узгодженості, продуктивності та стабільності терміносистеми. Результати дослідження можуть слугувати теоретичною основою для подальших термінологічних досліджень та практичним підґрунтям для розробки лінгвістичних рекомендацій щодо стандартизації, кодифікації та нормалізації термінології у сфері дорожнього будівництва.