(untitled) (Науковий журнал «Наукові записки Національного університету «Острозька академія»: серія «Філологія», 2018)
Стаття має на меті вивчити проблему “маленької людини”, її екзистенції у ХХ–ХХІ ст. на прикладі збірок «Найменший у світі зоопарк» Т. Гунцігата «Звірослов» Т. Малярчук. Автори застосували прийом контрасту, химерності та незвичайного у звичайному, що є ознакою сюрреалістичності новел ХХІ ст. Використані зоометафори для показу жалюгідності життя «маленької людини» ХХ–ХХІ ст. Анімалістичний образ є своєрідним alterego кожного з персонажів. Зоонімічне вираження збайдужілого ставлення до свого життя, відсутність активності у світі, екзистенційна самотність визначає завершення новел – духовна смерть персонажа як результат безвиході. Обоє письменників констатують самотність маленької людини у світі, екзистенційний страх життя, абсурдність світу. Ідея песимізму людського життя увиразнюється також через зоометафору у назві новел обох збірок.