(untitled) (Науковий журнал «Наукові записки Національного університету «Острозька академія»: серія «Філологія», 2019)
У статті розглядається політичний дискурс як синтез когнітивних, мовних і позамовних чинників. Політична промова, як частина механізму політичної комунікації, має на меті добитись прихильності аудиторії, переконати слухачів та заручитися підтримкою. Для цього політики у своїх промовах наводять аргументи і факти, вдаються до різних методів переконання, використовують тактики стратегії аргументації. Дослідження лінгвокогнітивних засобів реалізації мовної стратегії аргументації, уміння політиками аргументувати свої дії за допомогою лексичних одиниць викликає великий інтерес на тлі вивчення політичної комунікативної практики у вимірі англо-українського білінгвізму.