(untitled) (Науковий журнал «Наукові записки Національного університету «Острозька академія»: серія «Філологія», 2020)
У статті на основі лінгвостилістичного аналізу художніх текстів І. С. Нечуя-Левицького досліджено метафоричну модель внутрішнього світу людини. Виявлено типові метафоричні структури, у яких концептуальні для мовомислення письменника лексеми думка, дума, мрія, почування, почуття групуються навколо динамічних ознак із семами ‘рух’, ‘переміщення’. Виокремлено домінантні базові моделі, що становлять основу метафоризації понять на позначення внутрішнього світу людини: птахдумка, вода→думка, птах→мрія, конкретні предмети → думка. Зроблено висновок про те, що зафіксовані типи метафоричних структур найчастіше ґрунтуються на взаємодії семантичного комплексу «внутрішній світ людини» з іменами семантичних комплексів «природа», «конкретні предмети».