(untitled) (Науковий журнал «Наукові записки Національного університету «Острозька академія»: серія «Філологія», 2020)
У статті здійснено огляд наукової літератури та відстежено основні тенденції розвитку постмодерністського тексту та становлення експресивного синтаксису як стилістичної конструкції впродовж XX – ХХІ століття. Особлива увага звертається на праці вітчизняних та зарубіжних мовознавців. Основний акцент зроблено на дослідження метасимволізації процесів метафоризації та метонімізації з їхніми основними прийомами та засобами, які створюють емоційно-експресивний фон прозового тексту. Детально розглядаються основні та допоміжні функції синтактико-стилістичних маркерів у романах німецьких постмодерністів. Проведено детальний аналіз підвидів метафоризації (персоніфікація, алегорія, синестезія) та метонімізації (синекдоха, антономазія, бегуврігі, апелятив). Окреслено також перспективи дослідження постмодерністського тексту.