ОСОБЛИВОСТІ ДАВНЬОАНГЛІЙСЬКОГО СИНТАКСИСУ ЯК ПЕРЕДУМОВА ГРАМАТИКАЛІЗАЦІЇ ФОКУСУВАЛЬНИХ АДВЕРБІВ (Науковий журнал «Наукові записки Національного університету «Острозька академія»: серія «Філологія», 2021)
Стаття присвячена дослідженню передумов граматикалізації фокусувальних адвербів у давньоанглійській мові, що виступають маркерами інформаційної структури речення у сучасній англійській. Проаналізувавши головні стратегії позначення компонентів інформаційної структури у мові VII-XI ст., було визначено, що саме порядок аранжування елементів у реченні є найбільш чутливим до вираження даності та новизни інформації, а також топіку і фокусу речення, чим пояснюються варіації порядку слів у клаузі. Адверби як клас у цей період представлені трьома різновидами: темпоральними, VP-адвербами та реченнєвими. Доведено, що основними адвербіальними дискурс маркерами у давньоанглійській мові виступають темпоральні прислівники, тому, ймовірно, саме цей клас став джерелом для творення нових фокусувальних адвербів на більш пізніх етапах мовної еволюції.