ВИТОКИ МОВНИХ ОБРАЗІВ У ТВОРАХ ВАСИЛЯ ЄРОШЕНКА (Науковий журнал «Наукові записки Національного університету «Острозька академія»: серія «Філологія», 2023)
У статті йдеться про витоки мовних образів у художніх прозових текстах есперантистського та японського письменника, українця за походженням Василя Єрошенка. Проаналізовано найтиповіші для його творчості мовні мегаобрази Людини і Природи. Встановлено, що структура першого мегаобразу складається із двох мовних образів: Доросла людина і Дитина, що реалізуються в тексах у конкретних мовних мікрообразах: старий мудрець, батько, мати; син, донька, дитина, братик, сестра Катя, дівчинка Хіноко, маленька невідома дівчинка. Їх супроводжує мотив соціальної нерівності, поєднаний із мотивом колоніальної залежності. Мовний мегаобраз Природи формують мовні собрази географічних і небесних об’єктів, рослин, тварин і птахів: ліс, річка, Тундра, гори, море, небо, сонце, дерево, місто й ін., оскільки у міському лімітованому просторі людина часто почувається самотньою. Мовні мікрообрази тварин і птахів стають символами кращих якостей: тигр уособлює силу, мужність і незалежність, орел – мужність, витривалість, прагнення до величності та волелюбність (в обох).У творах В. Єрошенка присутні антивоєнні мотиви, що випливають із розуміння війни як чогось антигуманного, спрямованого проти природи. З’ясовано, що витоки образотворчих засобів митця закладено в особливостях його індивідуального авторського стилю, специфіці мовної особистості, яку сформували знання рідної та іноземних мов і культур, релігійно-філософські та художньо-естетичні цінності Заходу і Сходу.