ВЕРБАЛЬНЕ ТА ВІЗУАЛЬНЕ МИСТЕЦТВО АМЕРИКАНСЬКОГО РЕНЕСАНСУ В ДИСКУРСІ ПОПУЛЯРНОЇ ДЕМОКРАТИЧНОЇ КУЛЬТУРИ ХІХ СТОЛІТТЯ (Науковий журнал «Наукові записки Національного університету «Острозька академія»: серія «Філологія», 2026)
Взаємопов’язаність різних видів мистецтва особливо яскраво проявилася в епоху Американського Ренесансу XIX століття – часу динамічної взаємодії літератури, живопису та демократичної культури. Письменники й художники черпали натхнення зі спільних ідеалів свободи, рівності та активної громадянської участі, створюючи твори, що відображали прагнення, суперечності й духовні пошуки молодої американської нації. Волт Вітмен, оспівуючи демократичний дух у «Листях трави», закликав читачів відчути єдність зі співвітчизниками та природою. Герман Мелвілл, у своїх глибоких філософських оповідях, досліджував моральні дилеми, свободу вибору та межі людського досвіду. Їхні літературні бачення перегукувалися з полотнами Томаса Коула, засновника школи річки Гудзон, який увіковічнив велич американських пейзажів як символ духовної сили нації. Джон Квідор, відомий історичними й літературними сценами, поєднував гумор, драму та національні міфи, створюючи візуальні образи, які посилювали вплив словесних історій. Ця тісна взаємодія вербального й візуального мистецтва сприяла формуванню національної свідомості, пропонуючи громадянам спільні символи та оповіді. Вона показала, що література та живопис можуть не лише віддзеркалювати демократичні ідеали, а й активно підтримувати суспільний діалог. Завдяки поєднанню слова й зображення Американський Ренесанс утвердив нове культурне бачення, яке допомогло нації осмислити власний шлях розвитку, поглибити відчуття єдності та визначити місце Америки у світі, відкритому до змін і нових можливостей.