(untitled) (Науковий журнал «Наукові записки Національного університету «Острозька академія»: серія «Філософія», 2025)
У статті зроблена спроба показати, що смисловим витоком цінностей є сократівське питання, що є благо? В ранньогрецькій філософії поняття «благо» усвідомлювалось, як причина і мета людських прагнень як регулятив в горизонті якого людина має здійснюватись буттям. Що стосується безпосередньої уваги європейської філософської думки до проблеми цінностей почалася з поставленої Ніцше проблеми переоцінки усіх цінностей. Акцентується увага на тому, що цінності формуються в координатах певних культур. Така природа цінностей зумовлює той факт, що говорити про їх універсалістський характер можливо лише відносно. Загальновизнаного переліку «європейських цінностей» немає, як і немає теоретичного обґрунтування їх соціокультурної значущості. Як такі, вони носять швидше описовий характер ніж постають в якості теоретичного конструкту. Так в другій статті Договору про Європейський Союз (1992 р.) зазначається, що основою Союзу є цінності поваги людської гідності, свободи, демократії, рівності, правової держави і дотримання прав людини, включаючи права осіб, що належать до меншин. Зазначається, що на межі тисячоліть Європа відчутно почала втрачати свій соціокультурний авторитет, а його пріоритетний характер можна говорити лише за традицією на рівні буденної свідомості. Робиться спроба з’ясувати причини девальвації універсалістського характеру європейських соціокультурних цінностей. Зокрема зосереджується увага на двох причинах – міграції носіїв інших культур та глобалізаційних процесах.