КУЛЬТУРА МИСЛЕННЯ ЯК КОГНІТИВНИЙ ПРОСТІР САМОРЕГУЛЯЦІЇ В КООРДИНАТАХ ОБ’ЄКТНО-ОРІЄНТОВАНОЇ ОНТОЛОГІЇ (Науковий журнал «Наукові записки Національного університету «Острозька академія»: серія «Філософія», 2026)
У статті досліджується проблема когнітивного перевантаження здобувачів освіти в умовах граничного тиску воєнного часу. Обґрунтовано концептуально нову модель саморегуляції, що базується на принципах Об’єктно-орієнтованої онтології (ООО). Актуальність роботи зумовлена неефективністю традиційних ієрархічних методів вольового контролю, які в умовах стресу призводять до посилення внутрішньої напруги та ефекту «онтологічного тертя», тобто опору між автономними об’єктами психіки. Наукова новизна дослідження полягає у переосмисленні культури мислення як складного когнітивного простору. У межах «пласкої онтології» мислення, емоції та вольові акти розглядаються як автономні реальні об’єкти, що мають власну онтологічну вагу та «вилучену» сутність. Такий підхід дозволяє суб’єкту перейти від ідентифікації себе з деструктивними станами до стратегії афективної навігації та «онтологічної дипломатії». Особливу увагу приділено концептуалізації війни як Макро-Гіпероб’єкта, що викривлює когнітивний простір, надаючи йому властивостей «в’язкості». Автори доводять, що зацикленість на новинах та румінації є актами «прилипання» до в’язкої структури війни, що потребує специфічних методів «повільної навігації». В межах запропонованої моделі розглядається педагогічний аспект, де освітній процес постає як мережа взаємодій між автономними інтелектуальними об’єктами. Запропоновано перехід від «дидактики тиску» до «педагогічної дипломатії», де викладач виступає архітектором освітнього середовища. Практична значущість роботи представлена авторськими рекомендаціями, серед яких: стратегія дипломатичного дистанціювання, протокол онтологічної гігієни та принцип «дієвої присутності». Останній визначається як ключовий механізм подолання когнітивного перевантаження через переведення рефлексії у площину конкретної дії, що забезпечує здобувачу освіти екзистенційну стійкість та професійну автономію.